Billetter, takk.
MANNEN UTEN MINNE
Bingo!
Lajunen fra herretoalettet.
Vi har en død mann her.
Pulsen synker. Vi mister ham.
Det er sikkert bedre sånn enn et liv som grønnsak.
Null-fem-tolv.
- Hva heter avdøde? - Det vet vi ikke.
Gi likhuset beskjed. Jeg må videre til fødeavdelingen.
Er han død?
Nei, han rører på seg.
- Blir du med utenfor? - Jeg kommer snart.
Hva skal vi gjøre? Få ham på sykehuset?
Jeg vet ikke.
Han må ha rømt fra sinnssykeavdelingen i fengselet.
Vi får spørre ham om det når han blir bedre.
- Inntil videre lar vi ham hvile ut. - Det er du som bestemmer.
Ja.
Gå og kjøp egg og melk.
Ikke bli vekk hele kvelden.
Takk.
- Jaså, kan du snakke? - Klart jeg kan.
Jeg har bare ikke hatt noe å snakke om hittil.
- Dere er snille. - Jeg vet ikke...
Vi har vært heldige som har denne boligen. Og at han har jobb.
- Hva jobber han med? - Han er nattevakt på kullfeltet.
Bare et par netter i uka, men likevel.
Snart kan vi søke om kommunal bolig.
De tar inn nye søknader om et år eller to.
- Det er bra. - Hva er du for en kar?
- Jeg vet ikke. - Vet du ikke?
Jeg har fått en slags hodeskade.
Jeg klarer ikke å huske hvem jeg er engang.
Huff da, det var leit.
Lyst på en kopp kaffe?
Nei takk.
Det er fredag i dag. La oss gå ut og spise.
Ä, for en glede
jeg fant en venn
Mine synder han vasket vekk
Han løsner mine lenker
og hører min bønn
Jeg er frelst
og vil kjempe med fryd
Han er en trofast venn
Tar du en øl, hvis jeg spanderer?
Jeg blir snyt forbanna hvis du nekter.
Eller er du kanskje avholdsmann?
Nei, det tror jeg ikke. Ikke så vidt jeg vet.
Jeg fikk lønn i dag. Ikke mye, men nok -
- til at Kaisa ikke merker det, om vi tar et par øl.
To øl.
Jeg betaler.
Måke.
Askebeger.
Sneip.
En Taunus.
Åtte ganger åtte?
Sekstien.
Syttito.
- En kvinne. - Du slår vitser, det er bra.
Gi aldri opp, selv om du har mistet hukommelsen.
Livet må gå videre, fremover, ikke bakover.
Ellers hadde du hatt problemer.
Hvor mye klarer du å huske?
Jeg satt på et tog.
- Det var mørkt ute. - Og før det?
- Alt er svart. - Barndommen din?
- Ikke et pip, bare svarte natta. - Navnet ditt? Alder?
Nei, hold opp. Jeg satt på toget. Det er alt.
Hva med Helsingfors? Er du herfra?
Det tror jeg ikke. Byen virker så fremmed.
Vi tar en runde til.
Kanskje du har en størknet blodflekk i hjernen der hukommelsen sitter-
- og at den kan fjernes med alkohol. - Bare drikk du. Jeg vil ha vann.
Før jeg giftet meg var jeg god til å drikke.
Jeg kunne drikke to dager på rad.
Men man er ung bare en gang.
Arbeidshender. Du har jobbet med noe på gølvet.
Du ser ikke ut som noen studert mann.
- Takk. - Bare hyggelig.
Jeg skal hente den ølen.
Hei, kompis!
Jeg traff ikke. Bare en idé jeg fikk. Jeg så en film da jeg var barn -
- der en mann fikk hukommelsen tilbake da han fikk et slag på samme sted.
- Jaså. - Ja.
Takk for ølen. Jeg skal gå meg en liten tur.
Ingen årsak. Jeg fikk meg et påskudd til å drikke åtte halvlitere.
Men jeg får meg vel på kjeften når jeg kommer hjem.
Bare ikke innrøm noe. Vi ses.
Hun kommer ikke til å slå så lenge ungene ser på.
Ha det.
Her er han. Han her heter Anttila.
Jøss. Hva er du for en?
Han vet det ikke selv. Han er vel en slags drivgods, kanskje.
La mannen snakke for seg selv.
Dette er en privat strand.
Men hvis du har en sigarett, skal jeg la det passere. Denne gangen.
- Har bare rulletobakk. - Da blir det fengsel på deg.
Dere har kanskje felles interesser. Han trenger et sted å bo.
Det forandrer saken.
Hvis du bodde her, kunne jeg selvsagt ikke arrestere deg.
- Har du noe? - Hva?
Et sted jeg kan bo.
Har en fugl vinger, kan en ulv hyle ut sin ensomhet?
Containeren til Erikson er ledig.
- Hvor er han? - Han frøs i hjel i vinter.
Alt dette er naturligvis uoffisielt.
Hvis myndighetene spør om noe, kommer jeg til å nekte tre ganger.
Slik Peter fornektet Kristus.
Tilfeldigvis vet jeg ikke selv hvem jeg er.
Da har vi en muntlig avtale. Hundre spenn.
- I måneden? - I uka.
Betalt på forskudd hver mandag.
- Ikke akkurat billig. - Jeg må leve, jeg også.
Mange ville ha betalt tredobbelt for havutsikt.
Og du ser ikke ut som om du overlever vinteren.
Vel, selv ser du temmelig oppblåst ut.
Hold fordøyelsesproblemene mine utenfor.
- Hva med elektrisitet? - Inkludert i husleia.
Der står det en lyktestolpe. Jeg låner deg knipetang.
- Når kan jeg flytte inn? - Straks jeg snur ryggen til.
Og nøklene?
- Ser du noen lås noe sted? - Nei.
Så ikke noe hårkløveri. Ellers tar jeg med meg døra også.
- En måneds husleie på forskudd. - I morgen. Hvis Gud vil.
Hans veier er uransakelige.
Men hvis du ikke blar opp, sender jeg en dreperbikkje som biter av deg nesa.
Jeg går i fare hvor jeg går.
Du ville ikke være i stand til å røyke i dusjen mer. Adjø.
- Kan jeg ta denne her? - Bare forsyn deg.
Takk.
Hva skylder jeg deg?
Finner du meg på trynet i rennesteinen, så snu meg over på rygg.
Kaisa lovte deg en madrass. Vi har en ekstra.
En jukebox.
Den virker visst ikke.
Disse ble til overs. Den burde virke nå.
Det var for lite salt i suppa.
Kanskje regnet hadde vannet den ut. Uansett, det var jo kål og potet i den.
- Hva mer vil du ha? Kjøtt? - Nei, fytti grisen.
Den var god. Hva heter du?
Prøver du å sjarme deg til en tallerken til? Ikke tjangs!
Du ser temmelig miserabel ut.
Jeg var litt uheldig, men jeg kommer snart over det.
Kom innom oss. Du trenger nye klær.
Sånn som du ser ut, vil ingen ta deg alvorlig.
Det har jeg lagt merke til.
Og prøv å ta deg sammen.
Ha det, jeg har det travelt.
Jeg ble bedt om å ta meg sammen. Vet du hvordan jeg får vasket klær?
Jeg har aldri tatt meg bryet med å lære det. Kaisa har tatt seg av det.
Hittil.
Og vi har heller ingen vaskemaskin, siden jeg ikke er kredittverdig.
Men naboen har en, for han er ganske velstående.
Kom inn!
Jeg skulle ha satt på kaffen, men jeg har ikke noe.
Takk, men jeg har det travelt. Hvordan går det?
Hvis søppeltømmer-streiken fortsetter må jeg gå på diett, eller flytte.
Hvor er Arbeidsformidlingen her i byen?
- Ser du kirketårnet der borte? - Ja.
- Følg skyggen av det, så er du der. - Flott!
Ja, ikke sant. Vel, unnskyld meg.
Beklager, men dette får jeg ikke til.
Du vet da vel hvordan du skriver navnet ditt?
Jo, det gjør jeg.
- Men disse spørsmålene ... - Jeg skal hjelpe deg. Det er lett.
Etternavnet ditt, begge fornavn -
- fødselsdato og fødested, personnummer.
Kan jeg bidra med noe?
Vent her.
Gjør du narr av oss? Du har da vel et navn?
Naturligvis. Jeg ble slått i hodet.
Flere ganger, faktisk.
Derfor klarer jeg ikke helt å huske alt sammen.
Spør moren din eller vennene dine. Alle har venner.
Jeg har en, jeg også.
- Men han vet ikke, han heller. - Har han slått seg i hodet, han også?
Teaterskolen ligger rundt hjørnet her.
De har kanskje bruk for deg. Ikke kom her og kast bort tiden vår!
- Det fins nok av dem som vil jobbe. - Hva med sosialhjelp?
De vil ha et navn, der også. Så, kom deg ut.
Dop finner du på gata.
- Koster det noe? - Vann koster ikke noe.
Bare ta.
Rester etter lunsjen.
- Du ser sulten ut. - Jeg har ingen penger.
Det gjør ingenting. Vi hadde tenkt å kaste det.
Drikker du melk?
- Kom du på grunn av klærne? - Jeg kom fordi du ga meg adressen.
Men det hjelper ikke. Jeg kan ikke kjøpe noe.
Jeg er en lasaron.
Den har vi hørt før. Du betaler når du har kommet deg på fote igjen.
Alt dette har vi fått forært. Du kan ikke gå rundt og se sånn ut.
Guds nåde hersker i himmelen, men her på jord må man hjelpe seg selv.
Prøverommet er i hjørnet der borte.
Det kan saktens bli folk av deg. Du ser ikke ut som noen fyllik.
Har du lyst til å fortelle meg hva som har skjedd med deg?
Hvis du sier hva du heter. Jeg har alt spurt en gang -
- og i min situasjon er jeg redd for å snakke med fremmede.
Jeg heter lrma.
Vent her.
Etter min mening har vi en ulykkelig mann der ute.
Jeg syns vi burde hjelpe ham.
Greit. Be ham inn her.
Vi trenger å få sortert dette her. Jokinen vil forklare hvordan.
Jokinen.
Så koselig, da. Kanskje jeg burde heve husleia.
Det er det jeg vil snakke med deg om. Jeg kan ikke betale før fredag.
Puss, ta'n!
Du var heldig.
Vanligvis gjør den rent bord. Begynn og pakk.
Du får pengene. Sikkert som døden.
Og den venter på deg, hvis ikke du betaler.
Jeg er blitt en blautfisk. På denne måten er jeg snart ute av businessen.
Jeg skal til Tallinn en ukes tid. Bikkja blir her. Han spiser bare rått kjøtt.
- Jeg skal passe på ham. - Han passer på seg selv.
Bare ikke prøv å klappe ham. Da er du ferdig som en sviske.
Har han noe navn?
Hannibal.
Siden arbeidet vårt er basert på veldedighet -
- kan vi ikke betale deg samme lønn som private arbeidsgivere.
- Det skjønner jeg. - Skriv under her.
Er det nok å sette et kryss?
- Har du noe sted å bo? - Jeg har da et hjem, i et hybelhus.
Kan jeg følge deg hjem? Det er ikke trygt på gata for tiden.
Det er ikke så langt. Jeg klarer meg selv.
Jeg tenkte på meg selv. Jeg er mørkeredd.
Det passer seg ikke, med en fremmed mann.
Men vi er kolleger.
Greit. Da går vi, da.
- Er det her du bor? - Ja.
Takk for at du fulgte meg. Jeg var ikke redd et øyeblikk.
Det var bra.
- Oi, pass på! - Hva?
Du har et rusk i øyet.
Jeg merker ingenting.
Du fikk det nå nettopp. La meg se etter.
- Du stjal et kyss. - Om forlatelse.
Jeg er ikke noen gentleman.
Kommer vi til å treffes i morgen?
Så absolutt. Hvis du kommer på jobb.
God natt.
Flotte greier.
Hannibal. Kom her, gutt.
Han er en jente.
De sa det var en hannhund. Da skal jeg ha pengene tilbake for ham.
- Ikke rart han er helt håpløs. - Hvordan var det i Estland?
Jeg nådde de mål jeg hadde satt meg.
Kan jeg låne bilen din på lørdag kveld?
Jeg har aldri lånt bort noe til noen. Tjue spenn pr. time, pluss bensinen.
Grådighet er en av dødssyndene.
Jeg driver business.
Business er beskyttet av staten. Staten synder ikke.
Quo vadis.
Femti spenn i bestillingsgebyr.
Er du sikker på at du ikke vil ha hjelp?
Jeg tror jeg har ødelagt maten. Uansett, maten er ferdig.
Hannibal!
Pleier du å lage mat ofte?
Ikke særlig ofte.
- Ertene var gode. - Jeg var på månen i går.
- Ja så. Hvordan var det der? - Fredelig.
- Møtte du noen? - Egentlig ikke, det var søndag.
- Var det derfor du kom tilbake? - Ja. Og av en annen grunn også.
Later du som eller kan du virkelig ikke huske noe?
Noe husker jeg.
En fabrikkshall, ved en lang, rett motorveistrekning.
Jeg gjorde noe.
En skarp flamme, den er gloende varm. Det kan ha vært en drøm.
- Jeg har begynt å drømme igjen. - Det er et godt tegn.
Kanskje.
Tanken på en grav uten navn ...
Skal vi sette oss i sofaen og lytte på musikk?
I Guds kilde fins alltid vann til å slukke din tørst
Den er fylt av livets vann så klart og så rent
Kilden tørker aldri ut. Du får stillet din tørst
Alltid kjølig klart og rent
Ä, livets kilde tørker aldri ut
Så uberørt av tidens tann
Min sjel, å ...
Med all respekt, karer.
Har dere aldri tenkt på å utvide repertoaret med rytmisk musikk?
Hvorfor det? Vi spiller alltid sånt som dette.
Jeg har plater hjemme. Blues, rytm'n blues, rock'n roll.
- Dere må gjerne komme og høre på. - Hvorfor ikke, når vi har fri.
Men her er det ganske strikte rammer for hva som skal spilles.
- Jeg skal snakke med dem ovenpå. - Vi vil gjerne fornye oss.
- Vi har hørt om rockmusikk. - Ved å utvide repertoaret -
- kan dere nå nye målgrupper-
- som etter hvert kan interessere seg for Frelsesarmeen.
Og jeg tror-
- at selv om den nye stilen deres blir delvis verdslig -
- kan det komme til å lønne seg for Frelsesarmeen.
Musikk har vel ennå ikke drept noen. Vi kunne alltids forsøke.
Jeg pleide å synge litt selv, jeg, da jeg var yngre.
La oss gå.
Siden det er sankthansaften i morgen -
- og selv om det opprinnelig er en hedensk fest -
- så skal vi gjøre et unntak nå-
- og synge en sang om menneskets hjerte.
For vi fant poesi der, om den jordiske vandringen uten Kristus.
Så lite er menneskets hjerte
Så fullt av ulidelig smerte
Det bærer på drømmer så hete og ømme
Og hat og kjærlighet
Det bærer all glede og pinsel og lede
Ømhet, pasjoner og ondskap og vrede
Det minste av hjerter har i seg alt dette
Lykke og glede, åh!
Tanker så edle, ideer så høye
Brennende følelser, følelser frosne
Alt kan vi finne i menneskets hjerte
Alt hva skjebnen kan by
Var dette så lurt, mon tro?
Gud vet, men la dem danse.
Blir du med meg ut på lørdag?
Vi er ute nå.
Jeg har en bil.
Jeg driver ikke og avtaler stevnemøter i arbeidstiden.
Men OK, det er greit.
- Hvor har du lyst å dra? - Til skogs.
Jeg tok med meg soppkurven. La oss ta med Hannibal.
Ja visst. Hun kan beskytte oss mot ulvene.
Hva sier du, kan disse spises?
Noen av dem.
Men denne har en dødelig gift.
Ja.
Det var en fin fangst vi fikk, hva?
Nok til et måltid.
- Hva skal vi gjøre nå? - Vi drar og ser hva karene driver med.
Jeg skaffet dem en jobb.
Jeg har tenkt å bli rock'n roll manager.
Du er ganske energisk for tiden. Du har fått tilbake livsgnisten.
Jeg føler meg sterk fordi du inspirerer meg.
Det er alt sammen nåde.
Jeg er jaget av den onde på hvert hjørne, over alt
Hvor enn jeg måtte vandre ser jeg smilet hans så kaldt
Han stirrer på meg, stille, fra bunnen av mitt glass
Han smiler til meg, ondt. Mitt liv er blitt et mas
Jeg er jaget av den onde hver dag og hver natt
Hvor enn jeg måtte vandre så tar han meg fatt
Nettopp når jeg tror at nå har jeg havnet rett
så banker han på døra. Nei, jeg har det ikke lett
Kjære Gud, hjelp meg inn på den smale vei
l det smale og det nære vil du alltid gi meg tegn
Kjære Gud, hjelp meg. Vil du lede min vei
La meg ikke fristes. Hold meg alltid nær til deg
Skyggen faller over lyset, solens varme, god og mild
Jeg venter på natten og drømmen så vill
Hvis jeg smiler og ler og viser meg glad
vil lykken snu meg ryggen. Slik er spillet hver dag
Billetter.
- Hva mener du? - Du har ikke betalt.
Men det er jo jeg som har organisert dette.
- Det er noe du tror. - Ja så?
- Ja. - Ærlig talt!
Du er pinadø frekk.
Ja, ikke sant?
- Kan jeg få prøve? - Ja visst.
Vi har jobb til deg. Gå og meld deg på kontoret -
- og start på mandag klokka sju.
Jeg gir blaffen i om du kaller deg -
- Franklin Delano Roosevelt og sier du ble født i ørkenen i Egypt -
- bare jeg får det jeg trenger for innbetaling til skatt og pensjon.
Det er alt staten bryr seg om, og jeg gir blanke.
Annen hver arbeider kommer fra Kirgisia nå for tiden -
- og blir byttet ut annen hver uke. Men du må ha en bankkonto.
Kan du ikke betale meg i kontanter, som i gamle dager?
Og hvordan tror du da at bankene skal overleve?
Da kan jo ingen kontrollere hvordan du bruker pengene dine.
Du ville leve som en lilje på marken, uten kontroll.
- Men jeg har dette navneproblemet. - Vi finner et navn til deg.
Ikke vær så hjelpeløs! Äpne en bankkonto i Sveits og kom tilbake.
God dag. Hvordan går det?
Ikke særlig godt. Kan jeg hjelpe deg?
Jeg vil gjerne åpne en bankkonto.
Fyll ut dette skjemaet.
Du forstår ikke. På skjemaet må jeg skrive navnet mitt.
Jeg vil bare ha en sånn nummerkonto som de har i Sveits.
Du må ha et navn uansett. Sveits er mer liberalt, men her i Finland ...
- Hvor er alle de andre? - Det er bare meg her.
Jeg vil gjerne ta ut 247.000 på denne kontoen.
Pengene er her, men kontoen er sperret.
Jeg vet det.
Hva er det der?
Et overvåkingskamera, men...
...det virker ikke.
Ikke nå lenger i hvert fall. Begynn å telle pengene.
Jeg har ikke så mye her. Jeg må hente i hvelvet.
Du blir med.
Pass på, jeg vil ikke ha for mye.
Vær trygg, jeg kan jobben min.
Det vil ikke bli for mange penger. Jeg må betale tilbake alt selv.
Jeg må lukke døra så jeg får et forsprang. Beklager.
Det har vi forståelse for.
Jeg er glad for at dere er så forståelsesfulle.
Nå får dere holde dere der.
Så det lyktes ikke helt, altså?
- Hva da? - Å åpne en konto.
Det ville ikke ha gjort noe til eller fra. Dette er siste dag banken er åpen.
- Hvorfor det? - Banken er blitt solgt til Nord-Korea.
- Hva sa bankdirektøren til det? - Ingenting.
Han besluttet det av personlige grunner-
- etter at han fikk sparken. etter 38 år i banken.
Ett år før pensjonsalder.
- Skjønner. - Ja.
Vi slipper opp for oksygen.
Ventileringssystemet ble slått av på grunn av økonomien.
Gudskjelov kommer politiet straks vi har slått alarm.
Hvilken alarm?
Så her skal vi altså dø.
Vi kan alltids trekke et siste sukk.
Er det greit at jeg tar en røyk?
Sørger treet over et fallent løv?
Du sier mye rart.
- Det var hyggelig å treffe deg. - Gleden var på min side.
Dette tar ikke lang tid. Vi trenger bare noen opplysninger.
l tillegg til å nekte å oppgi sin identitet -
- går han rundt uten identitetspapirer.
Tatt i betraktning at han ikke har underskrevet protokollen -
- trass i gjentatte oppfordringer-
- har vi besluttet å arrestere ham inntil hans identitet -
- og mulige involvering i forbrytelsen er brakt på det rene.
- Vel, har De fått tilbake hukommelsen? - Ikke ennå.
Vi mistenker Dem ikke for å ha noe med forbrytelsen å gjøre.
Bankfunksjonærens historie var klar og entydig.
- Kan jeg få gå, da? - Løsgjengerloven er opphevet -
- men vi har regler og forordninger for å holde Dem her.
- De kunne f. eks. være utlending. - Men jeg snakker jo finsk.
Sånne som dere lærer fort. De ser ikke finsk ut.
Hvordan kom De Dem inn i landet?
Et øyeblikk. Jeg mener jeg har rett til å ta en telefon.
De har sett for mange filmer.
Hvem hadde De forresten tenkt å ringe til?
Kjæresten min.
De har jaggu vært frampå, hva? Men har hun et navn, hun da?
Ikke for Dem.
Hei, det er lnkeri.
lrma!
Det er til deg.
Straffelovens kapittel 16, punkt 4:
En person begår ulydighet mot loven ved å nekte å gi politiet -
- personlige data beskrevet i avsnitt 10 i Politiloven.
Hvis loven ikke gjør krav på en strengere straff-
- skal han idømmes enten en bot -
- eller inntil tre måneders fengsel.
Hva har du å si til det?
Han sier ingenting.
Jeg er hans advokat, fra nå av er det jeg som representerer ham.
Det avsnittet i loven kommer i betraktning bare -
- dersom De kan bevise at min klient gjorde det med vitende og vilje -
- og med overlegg. Så var imidlertid ikke tilfelle her-
- da det skyldtes et midlertidig hukommelsestap forårsaket av vold.
Prejudikat nummer 16 -
- i høyesterettsdom av 1920 konstaterer-
- at ved å holde ham i varetekt -
- i mer enn 48 timer-
- gjør politiet seg ikke bare skyldig i tjenestefeil -
- men også i frihetsberøvelse.
Som følge av mitt uttrykkelige råd -
- vil min klient imidlertid ikke anlegge sak -
- dersom han straks blir satt fri -
- og ingen andre aksjoner blir iverksatt mot ham -
- på grunn av denne episoden.
Kapittel 8, paragraf 2 i Lov om mental helse tillater-
- en myndighetsperson å befordre ham til et psykiatrisk sykehus -
- pga. åpenbart pleiebehov forårsaket av en alvorlig mental forstyrrelse.
Å nekte ham slik pleie ville forverre hans situasjon radikalt.
Paragraf 3 gjør dette -
- formålstjenlig bare dersom -
- ingen annen helsetjeneste -
- kan anvendes i hans tilfelle.
For å anvende denne paragraf i dette tilfellet -
- skal De innen 48 timer-
- ha skaffet til veie en legerapport.
Kan jeg få se denne?
Vennligst gå ut et øyeblikk. De kan vente i korridoren.
Vel. Det var det. For denne gang.
Hold Dem unna bråk, særlig med lovens lange arm.
Her har De en sigar.
- Hvem var det som sendte Dem? - Frelsesarmeen.
Jøss, er det deg?
Jeg fulgte etter deg -
- fra politistasjonen. - Hvorfor det?
For å be om unnskyldning. Jeg fikk deg opp i trøbbel.
Jeg var i trøbbel allerede.
Jeg tenkte du kunne gjøre meg en tjeneste, mot betaling.
Jeg hadde et bulldoserfirma.
Jeg hadde kjøpt to nye bulldosere, og så kollapset hele greia.
Banken kalte tilbake lånet mitt -
- og ville kvitte seg med ''upålitelige kunder''.
Bulldoserne ble solgt til banken til underpris.
Tre uker senere solgte banken dem for tre ganger så mye.
- Skjønner du hva jeg sier? - Mer eller mindre.
Da kontoen plutselig ble sperret -
- kunne jeg ikke betale ut lønninger-
- til folk som allerede hadde gjort jobben sin.
Jeg måtte -
- la dem gå.
Og jeg skylder dem fremdeles penger.
- Kan en mann holde ut noe sånt? - Nei.
Nei. Jeg er enig.
Så derfor gjorde jeg det jeg gjorde. Pengene var mine uansett.
- Vil du gjøre meg den tjenesten? - Hva går den ut på?
Det er for mye folk her.
La oss gå et annet sted og snakke.
Beløpene og navnene -
- ligger i konvoluttene, samt informasjon -
- om hvor du kan finne dem. Jeg er nordfra.
Der oppe betaler vi det vi skylder.
Her. Og dette er til deg.
Hvorfor gjør du det ikke selv?
For risikabelt. Politiet vet hvem som begikk ranet.
I så fall er ikke dette det sikreste stedet for deg.
Det spiller ingen rolle lenger.
Vil du gjøre det?
Ja.
Si til karene at jeg er lei for det som har skjedd -
- men der har de iallfall pengene.
Du må heller gå nå.
HVEM ER DENNE MANNEN? BANKRØVER NEKTER -
- Å OPPGI NAVNET SITT
Temmelig små poteter.
Mye dårlig vær. Men det er nok til en suppe.
- Når har du tenkt å lage den? - Hvorfor så nysgjerrig?
Jeg har en løk.
Du trenger den i suppa.
Jeg har åtte poteter her.
Jeg må spare tre til vinteren -
- og minst to til settepoteter.
Vi bønder må tenke på fremtiden. Vi spiser bare det som blir til overs.
Jeg har ikke nok til tre. Jeg tenkte å invitere lrma på middag.
Ingenting til meg, altså?
Niks.
Du er en egoist.
Jeg er en realist. Dere byfolk er barn av øyeblikket.
- For alt vi vet er du bymann selv. - Med en avling som dette? Nå nei, du.
Gi meg en halv potet, mot skjørbuk.
Jeg overlever ikke uten tenner.
Jeg må stikke.
- Vi har funnet ut av identiteten din. - Jaså?
Vi ga bildet ditt til pressen og kona di kontaktet oss i dag.
- Kona mi? - Ja.
Du heter Jaakko Antero Lujanen.
Høres det kjent ut?
- Er du sikker? - Ja.
Du er sveiser, fra Nurmes.
- Hva var det du sa om kona mi? - Hun er hundre prosent sikker.
Det lokale politiet viste henne bildet av deg.
Jeg vet ikke hvorfor forsvinningen din ikke ble rapportert.
Hvis du har en kone -
- et sted -
- må du dra hjem igjen.
Jeg har ikke lyst.
Ekteskapet er hellig.
Jeg tok med meg togtidene.
Kan du bli litt til?
Det passer seg ikke.
Særlig ikke nå da du er gift.
Du kunne hjelpe meg å pakke.
- Men du har jo ingenting. - Nettopp derfor.
Bare la oss sitte her litt, stille.
Jeg har lagd matpakke til deg.
Du bor så langt unna.
Du glemmer vel ikke ...
Sorgens barn?
Nei, hvordan kunne jeg det?
Du var min første kjærlighet.
- Det var nydelig sagt. - Ja.
Gå nå.
Det er på tide.
Hei.
Hei. Er moren din hjemme?
Du har bestandig vært dårlig til å gi komplimenter.
- Har du ventet på meg? - I årevis.
Unnskyld at jeg spør, men -
- pleide vi å krangle mye?
Du husker faktisk ikke mye, gjør du vel?
Ingenting.
Vi kranglet mye. Mer og mer.
Det førte til skilsmisse.
Nå henger jeg ikke med.
- Pleide jeg å drikke mye? - Nei, ikke i det hele tatt.
- Du rørte ikke alkohol. - Gjorde jeg ikke?
I stedet gamblet du.
Flipper, poker, hva som helst.
Du tapte alle LP-ene dine på blackjack.
Hva skjedde videre?
Vi holdt ut en stund til.
Skyldfølelsen din gjorde deg stum.
Jeg var ikke stort bedre selv.
Til slutt sov vi i hvert vårt rom.
Fortsett.
Vi søkte om skilsmisse.
Du dro sørover for å finne en jobb.
Og jeg hørte aldri noe fra deg -
- før jeg så deg i avisen. Plutselig var du berømt. Med bilde og allting.
Hva nå, da?
Skilsmissen gikk gjennom i juni.
Jeg ville ha sendt deg papirene, men du la ikke igjen noen adresse.
Siden du aldri ringte -
- tenkte jeg at du ga blaffen.
Jeg beklager.
Jeg ble banket opp.
Jeg ville ha skrevet dersom jeg hadde visst om deg.
Jeg heter Ovaskainen.
Lujanen.
- Skal vi slåss? - Hvorfor det?
Jeg elsker den dama.
Det er bra. Hun liker visst deg også.
- Hva mener du? - Ingenting.
- Du har altså ingen krav? - Hvorfor skulle jeg ha det?
Elsk hverandre slik dere elsker dere selv.
Snakk ordentlig.
Vi er skilt. Vi hadde det jo ikke noe videre bra.
- Så vi trenger ikke å slåss? - Jeg kan ikke se noen grunn til det.
Du er antakelig en bedre kar enn jeg har hørt.
Den skal jeg la passere.
Men ett krav har jeg.
- Vær snill med henne. - OK. Greit.
- Skal jeg kjøre deg til stasjonen? - Ja takk.
Siden alt er på det rene nå kan du få si adjø til henne.
Deres sake.
Takk.
Jeg trodde vi allerede hadde drept ham der én gang.
Jaså, du bestemte deg for å komme tilbake.
Ser sånn ut. Hva er det som skjer?
De får det de fortjener.
De har banket opp mange av oss.
Oss?
Ja.
Jeg skal ringe etter en ambulanse, men ikke riktig ennå. Vi venter litt.
Skal vi gå?
- Hvor? - Hvor hadde du tenkt deg?
Hjem.
Det er fest i kantina.
Jeg husker den vakreste av parker
Den herlige Mon Repos
Mine drømmer tar meg ofte tilbake
til det grønne alvelandet
De vakreste buede broer
De skjønneste måneskinnsnetter
har jeg sett i parken
Mon Repos
Mine tanker flyr tilbake
til svunne tider
til fortidens dager
De deilige eventyr
kommer stadig til meg
Jeg husker den vakreste av parker
Den herlige Mon Repos
For alltid er mitt hjerte gjemt
i parken Mon Repos
Mine tanker går tilbake...
- Det var ikke lenge du ble borte. - Nei.
- Jeg var engstelig et øyeblikk. - Det var det ingen grunn til.